Tekstityksen versionumero: 1.1 Päiväys: 20.11.2013
Tämänkin tekstityksen tarjoaa: WWW.DIVXFINLAND.ORG
Suomennos: Mr.Mystery, Tocc ja KniL
Oikoluku: VierasTalo
Tammikuun kolmantena päivänä vuonna 1889 Torinossa -
Friedrich Nietzsche astuu ulos Via Carlo Alberton asunnosta numero kuusi.
Kenties hän lähtee kävelylle tai hakemaan postejaan.
Ei kovinkaan kaukana hänestä, mutta kaukana hänen asemastaan, -
rattaidenkuljettajalla on ongelmia jääräpäisen hevosensa kanssa.
Hevonen ei maanitteluista huolimatta suostu liikkumaan.
Silloin hän... Giuseppe? Carlo? Ettore?
Hän menettää malttinsa ja alkaa piiskata hevosta.
Nietzche saapuu paikalle ja tekee miehen kurituksesta lopun.
Mies on jo täysin raivon sokaisema.
Vankkarakenteinen ja viiksekäs Nietzsche hyppää äkkiä kärryihin -
ja kietoo itkien kätensä hevosen kaulan ympärille.
Hänen naapurinsa vie hänet kotiin.
Siellä hän makaa hiljaa paikoillaan divaanilla kaksi päivää, -
kunnes hän mutisee pakolliset viimeiset sanat:
"Äiti, olen typerä."
Sen jälkeen hän elää dementoituneena perheensä hoitamana -
vielä kymmenen vuotta.
Hevosesta emme tiedä mitään.
ENSIMMÄINEN PÄIVÄ
Se on valmis.
Mene nukkumaan.
Hei.
Sinä siellä.
Mitä nyt?
Etkö sinäkään kuule niitä?
Mitä?
Tupajumit eivät tee mitään.
Olen kuullut ne 58 vuotta.
Nyt en kuule.
Ne ovat todella lopettaneet.
Mitä se tarkoittaa, isä?
En tiedä.
Nukutaan.
Tyttö menee makuulle ja vetää peiton ylleen.
Ohlsdorfer kääntyy kyljelleen ja keskittää katseensa ikkunaan.
Tyttö tuijottaa kattoa ja isä ikkunaa.
Välillä kuuluu, kuinka kattotiili putoaa ja räsähtää rikki.
Puhuri riehuu armottomasti ympäri taloa.
TOINEN PÄIVÄ
Tule tänne.
Etkö huomaa, ettei se suostu liikkumaan?
Lopeta.
Tule tänne.
Perkele!
Se on valmis.
Konjakkini on päässyt loppumaan. Voisitko antaa pullon?
Anna hänelle.
- Mikset mennyt kylälle? - Tuuli vei sen mukanaan.
- Miten niin? - Kylä on pilalla.
Miksi se olisi pilalla?
Koska kaikki muukin on. Kaikki on pilalla.
Voisin sanoa, että kaikki on pilattu.
Tämä ei ole mikään ihmisten viattomista teoista johtuva vedenpaisumus.
Päinvastoin.
Tässä on kyse siitä, -
että ihmiskunta tuomitsee itse itsensä.
Jumalalla on asiassa tietenkin oma osansa.
Aina kun Hän osallistuu johonkin, -
lopputulos on kamalin kuviteltavissa oleva.
Maailman maine on nimittäin tahrattu.
Sanoillani ei ole väliä, koska kaikki saavutettu on tahrattu.
Koska kaikki on saavutettu epärehellisillä taisteluilla, -
kaikki on tahrattu.
Ihminen on koskenut kaikkeen, ja kaikki, mihin ihminen koskee, -
on tahrattu.
Asia oli näin ennen viimeistä mahtavaa voittoa.
Saavuta, tahraa, tahraa ja saavuta.
Voin muotoilla asian toisin:
Tahraa kosketuksella ja saavuta, -
tai saavuta koskemalla ja samalla tahraa.
Näin on tapahtunut jo vuosisatojen ajan.
Joskus viekkaasti, joskus töykeästi, -
joskus hellästi, joskus brutaalisti, -
mutta niin on aina tapahtunut.
Kuitenkin vain yhdellä tavalla väijyksistä hyökkäävän rotan tapaan.
Täydellisen voiton saavuttamiseksi oli nimittäin elintärkeää vastapuolelle, -
siis kaikille erinomaisille ja jollain tavalla ylväille, -
etteivät he osallistuisi minkäänlaiseen taisteluun.
Mitään taistelua ei pitäisi olla, -
vaan vastapuolen pitäisi äkillisesti kadota.
Tarkoittaen mahtavamman, jalomman puolen katoamista.
Siten väijytyksistä hyökänneet voittajat hallitsevat maailmaa, -
eikä ole yhtään kolkkaa, missä joku voi salata heiltä jotain, -
koska kaikki mihin he pääsevät käsiksi, on heidän.
Jopa kaikki, mitä he eivät voi tavoittaa, mutta tavoittavat silti, on myös heidän.
Taivas on jo heidän, kuten unelmammekin.
Heidän on hetki, luonto ja loputon hiljaisuus.
Jopa kuolemattomuus on heidän. Ymmärrätkö? Kaikki on menetetty iäksi.
Ne monet jalot ja mahtavat vain seisoivat aloillaan, jos niin voin sanoa.
He pysähtyivät siinä pisteessä, ja heidän täytyi ymmärtää ja hyväksyä, -
ettei ole olemassa Jumalaa tai jumalia.
Erinomaisten, mahtavien ja jalojen -
täytyi ymmärtää ja hyväksyä se heti alkuun.
Tietenkin he olivat melko kykenemättömiä ymmärtämään sitä.
He uskoivat sen ja hyväksyivät sen, mutta eivät ymmärtäneet.
He seisoivat siellä hämmentyneinä, mutta eivät luovuttaneina, -
kunnes jokin välähti mielessä viimeinkin valaisten heidät.
Silloin he tajusivat kaikki yhtä aikaa, ettei ole olemassa Jumalaa tai jumalia.
Kaikki yhtä aikaa näkivät, ettei ole hyvää eikä pahaa.
Silloin he näkivät ja ymmärsivät, että jos asia on niin, -
eivät he itsekään ole olemassa.
Luulen, että tämä on saattanut olla hetki, -
jolloin he olivat lyötyjä, loppuun palaneita.
Lyötyjä ja loppuun palaneita kuin kytemään jätetty palo niityllä.
Toinen oli jatkuva häviäjä, toinen jatkuva voittaja.
Tappio, voitto. Tappio, voitto.
Eräänä päivänä tässä naapurustossa -
jouduin huomaamaan, -
että olin erehtynyt.
Olin täysin erehtynyt, kun luulin, ettei koskaan ole ollut -
tai koskaan voisi olla minkäänlaista muutosta tässä maailmassa.
Usko minua, tiedän nyt, -
että tämä muutos on todellakin tapahtunut.
Älä viitsi. Tuo on paskapuhetta.
KOLMAS PÄIVÄ
Takkini.
Se ei syö.
Se syö vielä.
Syö.
Sinun täytyy syödä.
Mikä tuo on? Mitä tapahtuu?
Kärryt lähestyvät.
Keitä he ovat?
Mustalaisia, luulisin.
Mitä helvettiä he täältä haluavat?
En tiedä, mutta he tulevat tähän suuntaan.
Haisevat, mädät paskiaiset.
- Mitä teemme? - Aja heidät pois.
Mitä odotat? Liikettä!
Täällä on vettä!
Tulkaa auttamaan.
Tule auttamaan, isä.
Tulkaa juomaan.
Pidelkää hevosta.
Katsokaa.
Tuolta tulee tyttö. Hänellä on silmät kuin paholaisella.
Menkää pois täältä! Mitä teette täällä?
- Menkää pois täältä! - Tule tänne.
- Tule mukaamme. - En lähde minnekään.
- Tule mukaamme Amerikkaan. - Oletteko kuuroja? En lähde mukaanne!
- En ikinä! - Tule tänne.
En välitä. Päästäkää irti!
Haistakaa vittu, paskiaiset! Painukaa helvettiin täältä!
Suolistan teidät, helvetti vieköön!
Kuvottavat mustalaiset!
Tämän saat vedestä.
Hän tappaa minut! Isä!
Isä! Ala tulla!
Tulehan tänne, maanmatonen!
Palaamme vielä!
Vesi on meidän! Maa on meidän!
Olette heikkoja! Kuolkaa pois!
Yksi.
Koska pyhissä paikoissa -
vain sellaiset toimet ovat sallittuja, -
joiden harjoittaminen -
palvelee -
Herran kunnioitusta.
Kaikki sellainen -
on kiellettyä, -
jossa ei ole otettu huomioon -
paikan pyhyyttä, -
Koska -
pyhiä paikkoja -
on häpäisty -
oikeudettomilla teoilla, -
joita on tehty -
niillä paikoilla.
Ne skandalisoivat -
seurakunnan.
Siitä syystä -
jumalanpalvelusta -
ei voida pitää siellä, -
kunnes katumus -
on osoitettu seremonialla -
ja aiemmin mainitut -
oikeudettomat teot -
korjattu oikeiksi.
Piispa sanoo -
seurakunnalle -
"Herra oli kanssanne.
Aamusta -
tulee yö, -
ja yö kääntyy lopuksi..."
Myrsky jatkaa raivoamistaan ulkona.
Tuuli pauhaa järkkymättömästi yhdestä suunnasta.
Nyt sen tiellä ei ole esteitä.
Vain tuulen nostattama pölypilvi -
rynnii raivoten eteenpäin.
Sen kuiva pöly ja tuhoisa tyhjyys -
kulkee tuulen avulla suitsettomana -
aution maan yli.
NELJÄS PÄIVÄ
- Tule! - Mitä nyt?
- Nopeasti! - Mikä hätänä?
Kaivo!
Helvetti.
Aseta kansi.
Entä konjakki?
Mikset syönyt?
Et ole menossa mihinkään.
Juo.
Juo edes hieman vettä.
Juo.
Minun vuokseni.
Pakkaa vaatteet, astiat, neula ja lankaa, sekä muut.
- Miksi? - Emme jää tänne. Pakkaa.
Huovat ja konjakki.
Konjakki.
Perunoita myös.
Hae kärryt.
Vauhtia!
VIIDES PÄIVÄ
Mitä tämä pimeys on?
Sytytä lamput.
Helvetti!
Mikset täyttänyt sitä?
Se on täynnä.
Tuo kekäleet.
- Mitä tämä on? - En tiedä.
Mennään nukkumaan.
Kekäleetkin sammuivat.
Huomenna yritämme uudelleen.
Kuulemme heidän tunnustelevan tietään sänkyyn.
Kuulemme heidän käyvän makuulle -
ja vetävän peittonsa korviin.
Kuulemme heidän hengittävän.
Vain heidän hengityksensä kuuluu.
Ulkona on hiljaista. Myrsky on ohitse.
Hiljaisuus laskeutuu myös taloon.
KUUDES PÄIVÄ
Syö.
Meidän täytyy syödä.
Matkakumppanisi pimeyteen: WWW.DIVXFINLAND.ORG